Mor Carles Capdevila (TN Migdia-TV3)
Вставка
- Опубліковано 21 сер 2024
- Nascut als Hostalets de Balenyà el 13 d’agost del 1965, va tocar micròfon per primer cop a Ràdio Pista, encara adolescent: són temps en què les ràdios municipals fan escola i allà se li desperta la fam de periodisme. Es llicencia en filosofia i lletres i fa els primers passos com a professional a la secció de Societat del diari Avui. Es converteix aviat en el cap d’aquesta àrea, que revoluciona amb els plantejaments imaginatius dels seus reportatges. És en aquella redacció on coneix qui serà la seva dona, i mare dels seus quatre fills, la també periodista Eva Piquer. Carles Capdevila va morir ahir, als 51 anys, després d’una dura lluita contra el càncer, en una batalla que va lliurar a cara descoberta, fent pública la seva malaltia. Era així fidel al seu propòsit de desplaçar el periodisme de la rígida cotilla política i acostar-lo a les qüestions que afecten de manera més profunda les persones. Qui va ser director de l’ARA cinc anys -des de la seva fundació, el novembre del 2010, al costat d’un equip editorial format per Albert Om, Toni Soler, Antoni Bassas i Xavier Bosch- va decidir que el seu últim focus periodístic (i Capdevila era un periodista de gran tenacitat) el dedicaria a il·luminar els herois anònims, com infermeres, metges i cuidadors, que treballen per alleujar el sofriment de la gent que pateix. Una recaiguda en la seva malaltia, a principis d’any, l’obliga a deixar l’article diari. Però se’n refà i recupera la ploma -amable i incisiva alhora-, tot i que limitant-se als caps de setmana. L’esperança rebrota amb la primavera i viu un Sant Jordi excepcional: finalment ha aparegut el seu llibre d’articles, titulat La vida que aprenc, que és converteix en el llibre més venut de la diada literària, en la categoria de no-ficció. Són setmanes d’activitat intensa. Tot i la duresa del tractament al qual se sotmet, li queda força per portar el seu monòleg Viure amb humor al teatre l’Atlàntida de Vic, aquest passat 23 de maig, i és un èxit aclaparador. Setmanes enrere, l’auditori AXA esgota les 600 entrades disponibles per a la presentació de La vida que aprenc, que també amenitza amb el seu monòleg. Les persones que organitzen l’acte li pregunten si vol que es limiti la signatura de firmes a uns minuts després de la presentació, per no abusar de la seva resistència física. Diu que de cap de les maneres, i signa exemplars tan abans com després de l’acte. S’alimenta de la proximitat dels lectors i escolta, escolta molt, seguint un dels seus últims propòsits periodístics. Aquesta última setmana, el periodista havia necessitat un nou ingrés hospitalari. Després d’uns dies, la malaltia finalment s’imposa i, ahir a la nit, transcendeix que Carles Capdevila ha mort. Amb la mort de Capdevila, el periodisme català es queda sense una de les persones que més han contribuït a renovar-lo. I el país queda orfe d’una de les seves veus més estimades.
La ironía,la honestidad,que tristeza,se nos ha ido;que la tierra te sea leve Carles...
Era un periodista espectacular.
No se le olvida.
Qué pena más tremenda. No me lo puedo sacar de la cabeza. Gran, gran, gran persona. Descanse en Paz.
Gran gran gran Carles.
como te hechamos de menos
porque se van los mejores? los que nos hacen feliz?
Lo mismo pregunto yo desde hace años!
DEP. MOLT ADMIRAD
16 cosas que he aprendido en 2016, mis 16 mandamientos. DEP. :(
E rr. Rr rr cc e e e e C. E w~wwww~we x c
DEP